![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgAD6heYXLqE4Md180dhcsqDjIESZoFkHOLdGmxtOUghzZhykTv_rwLSFzXD6U2HImLKUKk-lYTa_rbmvvoGswdoFGq1xonnR8lEFXYzA3BRnMquflCrESqYOMPTQUm6ruBk7HTMV7pkBLx/s200/thumb.php.jpg)
Официалните власти на държавата - законодателна, изпълнителна и съдебна - имат ясно определени от закона правила и отговорности. Доколко ги спазват е друг въпрос. По-иначе обаче стоят нещата с неофициалната, четвърта власт. Дори наличието на добър медиен закон трудно може да дефинира нейните задачи, граници и отговорности. Затова голяма част от правата и отговорностите на медиите са подчинени на неписания морално - етичен и професионален закон.
Затова, когато си част от тази четвърта власт и имаш лиценз за национално разпространение, трябва да осъзнаваш добре отговорността си в съответствие с този неписан закон. Трябва да осъзнаваш, че имаш влияние над общественото мнение на милиони зрители, голяма част от които живеят в малки градове и села, нямат достъп до интернет, нито умение да си служат с него, но които електорално участват в съдбата на държавата. За тези хора участието в избори е събитие, което е извън обичайното ежедневие и затова предизвиква у тях интерес и активност. Може би по-голяма от тази на преситените от преживявания и емоции градски чеда. Затова, когато облъчваш тези хора с рекламни партийни клипове, с правилно компилирана информация, съответстваща на предначертаната правителствена линия и заемаш страната на силните на деня, не може да не си даваш сметка, какво искаш да постигнеш, а и постигаш.
Личната драма на г-н Коритаров си е лична. Него може да го съди само Бог, собствената му съвест и хората, чиито съдби евентуално е засегнал с доносите си. Но моралната деградация на национално разпространената медия можем и трябва да съдим всички.
Снощи слушах шефката Зурлева да се жалва в едно предаване как едва устояла на атаките, когато било разкрито агентурното минало на Коритаров и не го уволнила. И откъде идваха тези атаки? Нещо анонимни останаха май, за разлика от сегашните. Може би бяха вътрешноведомствени, защото няма логика да са външноведомствени. Защо тогава телевизията нямаше морален и професионален проблем да задържи в редиците си един доносник, въпреки рисковете, които могат да произтекат от евентуалната обвързаност на журналиста с определени кръгове и зависимостите, които произтичат от това? Вероятно тогава ръководството се подчини на някакъв друг професионално - етичен и колегиален кодекс и прояви волева устойчивост?!
Сега обаче действащите лица са други, натискът не е анонимен, има конкретно лице и име. Нещо повече - има най-силната власт, тази на парите. Упражнява тази власт открито, брутално и безскрупулно. Осъжда и премахва неудобните, все едно са камъче в обувката, което дразни.
Но се прояви и като пробен камък за волевата и морална устойчивост на претендиращата за обективност и плуралистичност медия, която в случая застана твърдо на страната на партийната и енергийна олигархия, при това толкова скоростно и неприкрито, че и децата разбраха връзката между събитията. Може би в името на това да бъдем адекватно информирани и да не изпадаме в нездрави заблуди, когато се запътим към урните. Благодарим!
Що се отнася до бъдещите творчески планове на мениджмънта да ориентира програмно телевизията към женската аудитория, може да се каже следното: като цяло програмата на Нова телевизия досега беше ориентирана не толкова по полов, колкото по интелектуален принцип. Като се изключи "Здравей България", „На четири очи” и „Темата на Нова” май нямаше някое предаване, което да задържи вниманието на човек със средно ниво интелигентност и образование. Останалото бяха дебилни и непоносими гръцки и аржентински сериали, безкрайни малоумни игри за печелене на нещо си (вече май даже и въпроси не задават по тях). И височайшата тъпотия „Биг брадър”, чиято връзка с едноименния роман така и не разбрах, нито пък ми стана ясно, кое му е интересното да слушаш непрекъснато безсмислени обсъждания на тема "Кой ми сви цигарите?" Не ми харесва да ме дискриминират по този начин, но да почнат и полово да ме дискриминират, вече ще е много. Какво се има предвид под "женска" аудитория? Предавания с рецепти, плетки, клюки, отглеждане на децата със или без кърмене? Това ли е образът на жената, в който трябва да се вместим? Много съм далеч от феминизма и осъзнавам напълно каква е ролята и на жената и на мъжа в природата, в една връзка, в семейството и обществото. Но все пак си мислех, че гражданските ми права като жена са вече извоювани и няма да са предмет на нови търсения и борби. Едно от тях е правото на адекватна, обективна и плуралистична информация. Рецепти за зеле мога да взема от съседката. И ако "Нова телевизия" не може да ми гарантира това ми право, нека да отстъпи лиценза си на друга телевизия, която може!
6 коментара:
Здравейте Златина!Искам да ви предложа нещо интересно.То е свързано и с последният ви постинг.Става въпрос за жената обявена за,,официален информатор на Юрген Рот,, и заради която в края на краищата Коритаров беше уволнен от Нова Телевизия.Уверявам ви,че личният и блог е повече от интересен и ще ви допадне.Аз съм haralanov.blog.bg...А блогът на Светла е chara.blog.bg
Благодаря, вече попаднах на него по някакъв начин тези дни.Интересен е.
Браво Златина!! Все така и с още повече повече хъс.Успех.
Само едно уточнение, няма деференцирани олигархии според мен. Партийни или енергийни или пътно строителни или туристически, олигархията е една. Когато правителство на една или няколко партии,министрите, целият държавен апарат и държава като цяло, работи за определени лица, които впоследствие или в момента на получаване заплащат услугата на тази администрация, персонално разбира се. Според мен тези лица са олигарсите, без деференциации.
Благодаря за коментарите!
Относно олигархията, имате право, теоретично сигурно е една и има едно начало. Въпрос на терминология.Някои изобщо отричат да има такава в България, в старанието си да омаловажат някои факти, като си мислят, че малките мащаби на страната правят и краденето по-малко.
Относно Коритаров не съм добре запозната, не мога да съдя дали е представителна извадка от малкото още останали истински журналисти. Често беше съден заради миналото си, но е факт, че винаги се е опитвал да изразява свободно мнението си и да казва (своята) истина. Причините за уволнението му обаче са най-малкото абсурдни. Възможно е наистина да има нещо вярно в обвиненията към него, но малко или много те бяха представени по нелогичен начин в медийното пространсто. Защо всичко става малко след скандала с Юрген Рот, защо сам той ходи да предлага сделки и дори да "скицира" въпросните парцели, защо обвинения в съда не бяха повдигнати след като "изнудваните" бяха така възмутени? Коритаров стана поредната жертва на липсата на свобода на словото.(добре, че поне не не бе залят с киселина или пребит,както някои други негови колеги)
Публикуване на коментар